Gid ingen glemte november den femte
Krudtsammensværgelsens dag
Det var ej blot et småligt komplot Men kampen for en sag
Men hvad med manden?
Han hed Fawkes og prøvede i 1605 at sprænge Parlamentet i luften.
Men hvem var han egentlig? Hvordan var han?
De siger, vi skal huske ideen og ikke manden, for manden kan fejle.
Han kan blive fanget, dræbt og glemt.
Men 400 år senere kan en ide stadig ændre verden.
Jeg har oplevet ideernes kraft.
Jeg har set folk dræbe for dem og dø for at forsvare dem.
Men man kan ikke kysse en ide. Man kan ikke røre den og holde den.
Ideer bløder ikke, føler ingen smerte og elsker ikke.
Og det er ikke en ide, jeg savner, men en mand.
Han forhindrede, at jeg glemte november den femte.
En mand, jeg aldrig glemmer.
Jeg ser, at det tidligere USA lider af en katastrofal mangel på medicin -
- og at de efter sigende har sendt flere containere med hvede og tobak.
Som tegn på god vilje, siger de.
Vil I høre min mening? I ser mit program, så det vil I vel.
Kolonierne skal høre, hvad vi mener om dem.
Vi skal hævne deres teselskab nogle hundrede år tilbage.
Vi går til havnen og smider lortet, hvor alt fra Analmerika hører hjemme!
Hvem er med? Hvem i helvede er med?
Kunne I lide det? Analmerika. Hvad skal man ellers kalde det?
Her var et land, der bare havde alt.
Og hvad er det nu, 20 år senere? Den største samling af spedalske.
Hvorfor? Gudløshed.
Jeg gentager det... Gudløshed.
Det var ikke deres krig eller pesten, de skabte. Det var Dommen.
Ingen kan flygte fra sin fortid. Ingen undslipper Dommen.
Tror I ikke, Han er deroppe og våger over vort land?
Selvfølgelig er han det. Det var Herrens prøve, og vi bestod.
Vi gjorde vores pligt. Islington. Enfield. Jeg så det selv.
Immigranter. Muslimer. Homoseksuelle. Terrorister.
Sygdomsplagede vanskabninger. De skulle væk!
Styrke gennem enighed, enighed gennem tro!
Jeg er en gudfrygtig englænder og stolt af det!
Tak, det er mere end rigeligt.
Pis.
Der er nu gult udgangsforbud.
Uautoriseret færdsel straffes. Dette er for at beskytte dig.
- Halløjsa, frøken. - Undskyld.
- Der er udgangsforbud. - Min onkel er meget syg.
- Hvad siger du, Willy? - Jeg siger, det er løgn.
- Jeg ved, jeg ikke burde være ude. - Så tag dig af os før din onkel.
- Min ven her er nemlig lidt sløj. - Ja, stiv i alle lemmer. Mærk selv.
- Rør mig ikke! - Missen har kløer.
- Hun truede os. - Såmænd.
- Så udmåler vi selv straffen. - Og den må du bare sluge.
- Fingermænd! Det er jeg ked af. - Nej, men det bliver du.
Og hvis du ikke bliver ked af det, bliver du med garanti meget øm.
Åh gud, lad være! Jeg går hjem. Jeg gør det aldrig mere, på ære!
- Hvad siger I, drenge? - Smed, mens jernet er varmt.
- "Han er besmittet med alle laster." - Skrid ad helvede til!
"Forsmåede lykken og svang sværd, der dampede af blod."
Vi er Fingermænd.
Åh gud! Nåde!
"Det er en fejl, vi tit begår, at vi strør sukker over Djævlen."
- Hvad betyder det? - Afkøl jernet.
- Bare rolig. - Hvem er du?
Hvem...? Hvem følger af hvad, og hvad jeg er, er en maskeret mand.
- Det kan jeg se. - Din iagttagelsesevne er fin.
Men det er paradoksalt at spørge, hvem en maskeret mand er.
Nå... ja.
Men lad mig på denne gunstige aften i stedet for det ordinære kaldenavn -
- blot karakterisere denne dramatis persona.
Voilà! Et våbenført, vaudeville-væsen -
- ved skæbnen og vanheld valgt som offer og voldsmand.
Min facade er ej forfængelig fernis -
- men vraget fra en vegetativ vox populi.
De vanæredes værk vitaliserer mig. Jeg vil vivisekere vaneforbryderne -
- der velsigner den vamle, vanartede voldtægt af viljen.
Valget er vederkvægende vendetta, det vedgår jeg villigt -
- for dens virkelige værd verificerer de vagtsomme og vederhæftiges vej.
Denne verbose verbalisering virker vel vidtløftig -
- så nu blot dette. Det er mig en ære at møde dig, og du kan kalde mig V.
- Er du ligesom sindssyg? - Det vil de givet sige.
- Må jeg spørge, hvem jeg taler med? - Jeg hedder Evey.
- Evey? E-V... Det er klart. - Hvad skal det sige?
Det skal sige, at jeg, ligesom Gud, ikke tror på tilfældets spil.
- Kom du noget til? - Nej.
- Takket være dig. - Jeg spillede blot min rolle.
- Holder du af musik, Evey? - Tja...
Jeg er nemlig musiker af en art og skal give en særlig koncert.
- Hvad spiller du? - Slagtøj.
Men i aften vil jeg bruge hele orkestret.
- Gør mig den ære at gå med. - Jeg må se at komme hjem.
Det bliver et brag af en koncert. Bagefter kan du trygt gå hjem.
Det er i orden.
- Her er smukt. - En mere fuldendt scene findes ikke.
- Der er ingen instrumenter. - Din iagttagelsesevne imponerer.
Men vent... Denne koncert tilegner jeg fru Justitia -
- til ære for den orlov, hun har taget herfra -
- og for bedrageren, der har afløst hende.
Ved du, hvilken dato vi har i dag?
- Den 4. november? - Ikke mere.
Tænk, hvis du glemte november den femte
Krudtsammensværgelsens dag
Det var ej blot et småligt komplot Men kampen for en sag
Først ouverturen.
Ja, strygerne. Lyt godt efter. Kan du høre det?
- Og nu messingblæserne. - Jeg kan høre det!
Se, mor. De spiller musik!
- Hvordan gør du? - Vent... Nu kommer crescendoet.
Smukt, ikke sandt?
I har haft fire timer. Jeg håber, I har resultater... Mr. Creedy?
Old Bailey er afspærret.
- De brugbare vidner er tilbageholdt. - Godt... Mr. Etheridge?
En optager var koblet til nødsenderen.
- Dcd'en var "1812-ouverturen". - Sæt den på den sorte liste.
Vi laver razziaer og en del telefonaflytning.
Der er mange samtaler om eksplosionen.
- Hvad gør vi ved det? - Kalder det en akut nedrivning.
Vi kører spin på InterLink. Flere eksperter kan bevidne -
- at der var nedstyrtningsfare.
Prothero skal advare mod gamle huse og mod dvælen ved en dekadent fortid.
New Bailey vil symbolisere samtiden -
- og den fremtid, vores overbevisning giver os.
- Mr. Heyer. - Vi har billeder af terroristen.
Masken umuliggør nethindeidentifikation.
Vi har også et billede af den pige, som Creedys mænd... tilbageholdt.
- Hvem er hun, mr. Finch? - Vi ved det ikke. Vi har flere spor.
Vi har fundet fyrværkerirampen samt spor af sprængstoffer begge steder.
Trods den meget avancerede teknik ser det desværre ud til -
- at bomberne var hjemmelavede med håndkøbskemikalier -
- og dermed meget svære at spore.
Han er meget dygtig, kansler.
Deres kommentarer er irrelevante.
- Undskyld, kansler. - Dette er en prøve.
Nu handler det om tro.
Fejler vi, kryber tvivlen ind i alt, hvad vi står for og har kæmpet for.
Den vil kaste landet ud i kaos igen, og det vil jeg ikke tillade.
Denne terrorist skal findes, og han skal mærke, hvad ægte terror er!
- England består. - England består.
- Tror du, seerne æder det her? - Hvorfor ikke?
Det her er BTN. Vi sender nyheder, vi skaber dem ikke.
Det er regeringens afdeling.
For at skabe lidt stemning har holdet, der sprængte Old Bailey -
- arrangeret en storslået, om end improviseret afsked.
Nedrivningen var planlagt, men musikken og fyrværkeriet -
- var ifølge chefen "bestemt ikke på tapetet".
De lyver! Det var fandeme ikke en nedrivning.
- Jeg så det hele. Så du det? - Nej, i går var jeg...
Nå ja. Du var hos fatter Deitrich.
Der er du, Evey. Du arbejder stadig for mig, ikke?
Jeg skal bruge to espressoer og tre kaffe. Og Deitrichs te.
Når han bærer Fawkes-maske, burde han da sprænge Parlamentet.
Det kan han nå endnu. Der er 16 timer tilbage.
Måske er han lige begyndt.
Ja...? Okay. Vi har noget på pigen.
Jeg elsker det. En korsfæstet ko. Det er meget sjovt, men det går ikke.
Skriv det om, ikke? Jeg må videre.
Smukkere kvinde har aldrig brændt mig af.
- Mr. Deitrich... - Gordon. Jeg føler mig gammel nok.
Gordon... Jeg var på vej, men der var Fingermænd, så jeg tog hjem igen.
Desværre bliver spærretiden nok strammet efter i går.
Fundet.
- Er det blevet gennemlyst? - Nej, det er bomber.
Vent til reklamerne med at udløse dem.
- Ser du det lort? - Laser Lass er for lækker!
- Hvad er det? - Ved det ikke. Det er til studie 3.
Prothero... Gid nogen turde sige, at det her ikke er hans legestue.
Hvad fanden er det?
Stil dem der, til jeg finder ud af, hvad de er til.
Det ser slemt ud. Forældrene var politiske aktivister.
- De blev interneret, da hun var 12. - Og hun?
- Genopretning for unge i fem år. - Pis.
- Vi skal bruge støtte, men kun lidt. - Er du sikker?
Jeg vil tale med hende, inden hun ender i Creedys sorte sæk.
Hvem der? Vis mig id, eller du får røven på komedie.
Pis!
Fart på!
I to dækker elevatorerne. Resten går med mig.
Hallo, hallo...
Alle bedes forlade bygningen.
Dette er ikke en øvelse. Alle bedes forlade bygningen.
Hvad fanden foregår der? Slå den ind!
Dominic!
Politi! Af vejen!
Fandens!
En ting er helt sikker. England består.
- Ryd gangene! - Javel.
Hjælp!
- Fingrene væk. - Hvad fejler tv'et?
- Godaften... Undskyld afbrydelsen. - Det er nødkanalen!
Ligesom I sætter også jeg pris på den daglige rutine -
- trygheden ved det velkendte, gentagelsens ro...
Men i hukommelsens ånd...
Hvem er det?
... hvor forgangne hændelser, ofte død og bilagte stridigheder -
- fejres med en dejlig feriedag -
- kunne vi måske markere den 5/11, som desværre ikke længere mindes -
- ved at tage tid ud af dagligdagen og få en lille sludder.
Men visse vil ikke lade os tale.
Lige nu råbes ordrer ind i telefoner, og bevæbnede mænd er på vej.
- Kansleren. - Pis!
Hvorfor? For skønt samtalen viger for kniplen, bevarer ord deres magt.
Ord formidler meninger og sandheden for den, der vil lytte.
Og sandheden er, at der er noget grueligt galt med vores land, ikke?
De krævede et idiotsikkert system.
Grusomhed, intolerance og undertrykkelse.
Retten til at protestere og ytringsfriheden -
- erstattes af censur, konformitetskrav...
Vi skal have kameraer!
Hvem bærer skylden?
Nogle er mere skyldige end andre, og de bliver stillet til regnskab.
Men leder I efter den skyldige, behøver I blot se i et spejl.
Jeg ved godt, hvorfor I gjorde det. I var bange.
Krig, terror, sygdomme. Der var en overflod af problemer -
- der tilsammen frarøvede jer jeres fornuft og forstand.
Frygten overvandt jer, og i panik vendte I jer mod kansler Adam Sutler.
Han lovede ro og orden til gengæld for jeres tavse, lydige samtykke.
Vi er næsten inde.
I går ville jeg bryde tavsheden og sprængte Old Bailey -
- for at minde om, hvad vi har glemt.
For over 400 år siden ville en mand fæstne den 5/11 i vores erindring.
Han ville minde verden om, at retfærdighed og frihed -
- ikke blot er ord. De er perspektiver.
Hvis I intet har set og intet kender til regeringens forbrydelser -
- bør I lade den 5/11 gå upåagtet hen.
Men ser I det, jeg ser -
- føler I som jeg, og stræber I efter det samme som jeg -
- vil jeg bede jer stå ved min side om et år uden for Parlamentet -
- og give dem en november den femte, som aldrig nogensinde bliver glemt.
- Han bruger røgmaskinerne. - Bevogt udgangene.
Ingen må slippe ud. Resten følger med mig.
Venstre...! Højre! Spred jer.
I må ikke skyde!
Indstil skydningen!
- Han gav alle masker på! - Kors.
Lad være med at skyde!
Ingen rører sig! Alle med maske, ned på knæ nu!
- Tag maskerne af. - Skynd jer!
- Der er en bombe i kontrolrummet. - Åh nej.
Jones, få alle uden maske ud herfra!
Hjælp med at bære ham her. Alle andre går med mig.
Åh gud!
Fart på! Alle skal ud!
Dascomb?
- Ved du, hvor svært det er at bygge? - Ved du, hvad du laver?
Vent, vent...!
I må ikke skyde. Det er ham, det er ham!
Ned på knæ!
Nej... lad være!
Nu...
Jeg gjorde det... Jeg gjorde det!
Stands! Hænderne på hovedet! Gør det nu, eller jeg skyder!
Jeg er temmelig overrasket over ordensmagtens responstid.
Jeg havde ikke ventet jer så hurtigt.
- Vi kom, før du begyndte. Synd! - Det ved jeg nu ikke.
Vi afbryder for at bringe denne skræmmende reportage -
- fra en besættelse af tv-tårnet, der netop er slut.
En psykotisk terrorist kendt som V -
- angreb kontrolrummet med bomber og våben -
- rettet mod civile for at udsende sit hadske budskab.
Her er de seneste billeder fra den dristige politiaktion.
Stands! Rør dig ikke, eller vi skyder! Rør dig ikke!
Dette er en foreløbig rapport.
Det menes, at terroristen blev dræbt under den heltemodige aktion.
De lyver!
Ifølge myndighederne er faren drevet over. Terroristen er død.
Lige der. Hvad tænker han?
Overvejer han at forlade hende? Efter at hun reddede ham?
Han er terrorist. Han tænker ikke som os.
Han har en menneskelig side.
Og nu hænger hun på ham, uanset hvad.
- Du forskrækkede mig. - Tilgiv mig.
- Har du det godt? - Ja tak.
- Hvor er jeg? - Hos mig.
- Jeg kalder det Skyggegalleriet. - Smukt. Hvor har du tingene fra?
Her og der. En del fra kældrene i Ministeriet for Anstødeligheder.
- Har du stjålet dem? - Nej, det forudsætter ejerskab.
Jeg krævede blot tingene tilbage.
- Hvis de finder det her sted... ...er kunst det mindste problem.
Efter det, du har gjort, mener du? Hvad har jeg gjort?
- Jeg gav ham tåregas! - Du mente, det var det rette.
- Jeg må have været vanvittig. - Er det din mening eller deres?
Jeg må af sted. Jeg skal hjem.
Hvis de ved, hvor du arbejder, ved de, hvor du bor.
- Jeg kan bo hos venner. - Det går heller ikke.
Jeg ønskede ikke det her, men jeg så ingen anden udvej.
Jeg traf en beslutning. Havde jeg efterladt dig -
- sad du nu i Creedys forhørsrum.
De ville fængsle dig, tortere og slå dig ihjel for at finde frem til mig.
Det ville jeg ikke tillade, så derfor bar jeg dig -
- til det eneste sikre sted, jeg kender... Mit hjem.
Jeg siger ingenting. Du ved, du kan stole på mig.
- Den risiko tør jeg ikke løbe. - Jeg ved ikke engang, hvor vi er.
Du ved, vi er under jorden, og kender farven på stenene.
- Skal jeg så blive her? - Kun til jeg er færdig.
- Efter den 5. er det lige meget. - Et år? Skal jeg blive her i et år?
- Beklager. Hvad kunne jeg gøre? - Hvorfor lod du mig ikke bare være?
- Andet på forældrene? - De blev interneret på Belmarsh.
Hun sultede sig ihjel, og han døde, da hæren kom.
Og hendes bror gik på Saint Mary's.
- Hold da kæft. - En ond skæbne.
Det var hendes historie. Nu mangler vi hans.
- V...? - Bonjour, mademoiselle.
Jeg ville bare undskylde min reaktion i går.
Jeg ved, hvad du gjorde for mig, og det er jeg taknemlig for.
Dine hænder?
Ja...
Det var bedre. Jeg ødelagde vel ikke din appetit?
- Nej, men har du det godt? - Ja, fint.
- Må jeg spørge, hvad der skete? - Det var en brand. For længe siden.
I gamle dage, vil nogen sige. Dårligt samtaleemne til maden.
- Vil du have en kop te til ægget? - Ja tak. Jeg er hundesulten.
Tag plads.
- Det er lækkert. - Godt.
Jeg har ikke fået smør, siden jeg var lille.
- Hvor har du det fra? - Et forsyningstog på vej til Sutler.
Stjal du det fra kansler Sutler? Du er sindssyg.
"Jeg tør, hvad en mand bør. Den, som tør mer, er ej mand."
- "Macbeth." - Flot.
Min mor læste stykkerne op. Jeg har villet være skuespiller siden.
Jeg var med i "Helligtrekongers Aften." Mor var stolt.
- Hvor er din mor nu? - Hun er død.
Det er jeg ked af.
- Mente du det, du sagde på tv? - Hvert et ord.
- Hjælper det at sprænge Parlamentet? - Intet er sikkert. Meget er muligt.
Det er sikkert, at dem, der kommer, ender i Creedys sorte sække.
Folket bør ikke frygte regeringer. Regeringer bør frygte folket.
- Sker det ved at sprænge en bygning? - Bygningen er et symbol.
Ødelæggelsen ligeså. Symboler får kraft af folket.
Alene er de tomme, men er man nok, kan en sprængning ændre verden.
Gid jeg kunne tro på det.
Men den her verden ændrer sig altid kun til det værre.
En ting er helt sikker. Han er ikke en mand.
En mand går ikke med maske.
En mand truer ikke uskyldige civile!
Han er som alle terrorister, der hader frihed: En skide kryster!
Ingen diskussion. I morgen skal irer-snuden være væk.
Han kan ikke sætte lys på mig. Min næse ligner kraftedeme Big Ben!
England består, fordi jeg siger det!
Og det gælder jer alle, selv dig. Find en anden fotograf eller skrid.
En ting ville jeg ønske. At jeg havde været der.
Og mødt ham ansigt til ansigt. En chance er nok.
Denne V med sin medskyldige, Evey Hammond...
Neodemagoger med deres hadtale.
En sindsforvirret stemme, der afleverer et terrorist-ultimatum -
- som blev straffet hurtigt og præcist.
Og moralen i denne historie er -
- at de gode vinder, de onde taber, og England består!
Kors i røven!
- Godaften, kommandant Prothero. - Åh gud! Hvordan kom du ind?
Vores genforening bliver ikke afbrudt af sene telefonopkald, kommandant.
- Hvorfor kalder du mig det? - Det var jo din titel.
Da vi mødtes for år tilbage. Du gik i uniform dengang.
- Dig... Det er dig. - Et spøgelse fra fortiden.
- Finch? Det er Dascomb. - Dascomb.
- Vi må have styr på situationen. - Hvad for en situation?
Kansler Sutler er enig. Det skal håndteres diskret.
Tabet af "Londons stemme" kan smadre vores troværdighed totalt.
Et slagtilfælde? Nej, det er alt for voldsomt.
En stille, værdig død, mens han sov.
- Har vi billeder eller lyd på det? - Nej, det er samme metode som sidst.
Vi har en data-log fra elevatoren. Hun sidder i det til halsen.
Nå, min fede, metalliske ven.
Mondego...
Vækkede jeg dig?
Nej, jeg troede bare, du kæmpede for alvor.
Min yndlingsfilm. " Greven af Monte Cristo" med Robert Donat.
Det var ikke mit sværd, men din fortid, der afvæbnede dig.
- Jeg bliver grebet hver gang. - Kender den ikke.
- Vil du se den? - Ender den godt?
- Som kun celluloidfilm kan gøre det. - Okay... Læg sværdet væk.
Retsmedicin fandt hverken aftryk, hår eller fibre. Han er et spøgelse.
- De fandt en del hos Prothero. - Stoffer...?
Prothero var en af landets rigeste, før han blev "Londons stemme".
- Stoffer? - Lovlige. Storaktionær i Viadoxic.
Viadoxic og Saint Mary's på under en uge. En tilfældighed?
Jeg er holdt op med at tro på tilfældet.
Må vi komme op?
Find jeres eget træ.
- Kunne du lide den? - Ja, men det var synd for Mercedes.
- Hvorfor? - Han gik mere op i hævn end i hende.
... knust over nyheden om den mest populære -
- og prisvindende i BTN's historie.
Manden, der var "Londons stemme", døde i nat, formentlig af hjerteslag.
- Hun lyver. - Hvordan kan du se det?
Hun blinker, når hun ved, det er løgn.
Det overrasker ingen -
- at han lå på sit kontor, hvor han ofte arbejdede over til meget sent.
Vi vil savne dig, Lewis.
I går kunne jeg ikke finde mit id. Du har vel ikke taget det, vel?
- En løgn eller sandheden? - Var du indblandet i... det?
- Ja, jeg dræbte ham. - Gjorde du? Åh gud...
- Er du rystet? - Du har jo dræbt Prothero!
Jeg dræbte måske Fingermændene, men da klagede du ikke.
- Vold kan gavne. - Hvad taler du om?
Retfærdighed.
- Nå... På den måde. - Vi har ikke domstole til den slags.
- Skal du dræbe flere? - Ja.
Se lige Protheros militærkarriere. Hvad ser du?
Irak, Kurdistan, Syrien før og efter, Sudan.
- Travl mand. - Siden leder af lejren i Larkhill.
Gode gerninger forbliver sjældent ustraffede.
Kan vores mand knyttes til Larkhill?
Det kunne forklare forbindelsen til Hammond-pigen.
Jeg kan ikke finde nogen oplysninger om det sted.
Larkhill? Jeg husker ikke det anlæg. Men se i vore arkiver.
Det har vi gjort. Der står, der var en lejr i Larkhill -
- cirka 16 km nord for Salisbury.
- Værsgo! - Det er en presserende sag.
- Var der noget særligt ved anlægget? - Det husker jeg desværre ikke.
Havde de indsatte en særlig profil?
De sædvanlige uønskede personer, vil jeg tro, men jeg var der ikke.
- Kender De nogen, der var? - Nej, men se i arkiverne...
Deres arkiver er enten slettet, fjernet eller forsvundet.
- De ledede interneringerne... - Alting var meget kaotisk dengang.
Vi har ikke de problemer i dag. Vi gjorde, hvad der skulle til.
Vi gjorde vort bedste, og andet har jeg ikke at sige.
Du kan godt.
Hej...
Jeg har tænkt over det...
Jeg vil spørge om noget, men du er nødt til at vide noget om mig først.
Min far var forfatter. Du ville have syntes om ham.
Kunstnere viser sandheden med løgn, politikere skjuler den, sagde han.
- En mand efter mit hjerte. - Han fortalte de bedste historier...
Indtil min bror døde. Så ændrede alting sig.
Min bror gik på Saint Mary's.
Da han døde, blev mine forældre politisk aktive.
De protesterede mod krigen og mod Genopretningen.
Da Sutler blev kansler, deltog de i optøjerne i Leeds.
Jeg så det i tv og troede, mine forældre ville blive dræbt.
Jeg husker, de skændtes. Mor ville forlade landet, men far nægtede.
Så ville de andre vinde, sagde han. Vinde... som om det var et spil.
Evey... Gem dig!
- Mor! - Evey...
Jeg så dem aldrig igen. Sækkene udslettede dem fra jordens overflade.
- Det er jeg ked af. - Det er mig, der er ked af det.
Ked af, jeg ikke er som mine forældre.
Gid jeg var, men... det er jeg ikke.
Jeg ville ønske, jeg ikke altid var bange, men... det er jeg.
Jeg ved godt, at den her verden er syg.
Så jeg vil spørge, om jeg kan gøre noget for at få den på benene igen.
- Bare sig til. - Det skal jeg nok.
- Tror du, du finder noget her? - Det er et forsøg værd.
Uanset styret er de mest pålidelige arkiver altid hos skattevæsnet.
De elektroniske data forsvandt sikkert under Genopretningen.
Meget forsvandt dengang. Men jeg fandt denne papirkopi i en kælder.
- Der står alt om Larkhill. - Tak, det er en stor hjælp.
Vi Veri Veniversum Vivus Vici.
"Gennem sandhed har jeg besejret universet."
- Personligt motto? - Fra "Faust".
- Den handler jo om at narre Djævlen. - Ja, og nu vi er ved Djævlen...
- Står dit tilbud ved magt? - Ja.
Uforudsete hændelser ser ud til at have fremskyndet min plan.
Jeg skal bruge en med skuespillertalent.
- Jeg skal gøre mit bedste. - Det er jeg vis på.
Endnu en læge. Hvad skal en interneringslejr med så mange læger?
Aner det ikke, men se lige det her. Den højest betalte var en præst.
- Var det? - Ja, fader Lilliman.
- Næsten 200 kilo om måneden. - Interessant.
Han blev åbenbart forfremmet til biskop.
- Deres nåde. - Er det blevet ordnet?
Jeg har fået InterLink-rejseplanen, og De er i Perth i tide til messen.
Du er virksom og et forbillede for alle Herrens tjenere, men...
Jeg mente ikke arbejdet. Jeg mente min sidste udbetaling.
- Min sidste lille fornøjelse. - Om forladelse.
Hun er her, men bureauet har begået fejl -
- og sendt en ny pige, der er lidt ældre.
- Hun er vel ikke alt for gammel? - Det må Deres Nåde afgøre.
- Hold da op. - Deres Nåde.
Tænk, at jeg tvivlede på din yndighed.
Mea culpa, mit barn. Mea culpa.
Der er noget, jeg må fortælle Dem.
Vil du skrifte? Jeg er vild med skrifte-legen.
- Bekend dine synder. - Det er ikke en leg.
- Der kommer en, der vil dræbe Dem. - Hvad?
Jeg vil beskyttes eller have amnesti. Jeg begik en stor fejl i tv-tårnet.
- Det her opvejer det. - Hvad taler du om?
Jeg er Evey Hammond... Jeg har været terroristen V's fange i ugevis -
- og om lidt kommer han ind, for jeg åbnede vinduet i det andet rum.
Skønt! Den leg har jeg aldrig prøvet før!
Sikke en fantasi! Bare resten er lige så spændende.
- Nej, De må tro mig! - Det gør jeg også.
- Jeg er meget fast i troen. - Hold op! Lad mig være!
Jeg har fanget terroristen. Nu mangler vi en tilståelse.
Din lille mær! Forbandede luder!
- Fader. - Åh gud, hun løj ikke. Det er Dem.
- Jeg beklager. Jeg var nødt til det. - Evey!
"Jeg klæder min nøgne ondskab på med gamle stumper -
- plukket af Biblen, og synes helgen, når jeg mest er djævel."
- Nåde, jeg beder Dem. - Ikke i aften, biskop.
Ikke i aften.
- Lad være. Jeg beder Dem. - Børnetime i abbediet.
- Åbn munden og stik tungen ud. - Jeg vil ikke dø!
Overvågning 109 her. Alarm!
Søg på alle navne i dokumentet. De skal lokaliseres. I aften.
Så skal der slikkes. Her er Storfingeren.
Smut bare. Ham tager jeg mig af.
Creedy... Hvad laver du her?
Flere fremtrædende partimedlemmer er blevet slået ihjel, kommissær.
Usædvanlige situationer fordrer særlig opmærksomhed.
- Kansleren krævede min indsats. - Du må ikke fjerne alle mine vidner.
Sikringen af information har topprioritet.
I disse ustabile tider kan fejl som tv-tårnet ikke tolereres.
- Hvis tv-tårnet da var en fejl. - Hvad mener du?
Terroristen kender systemet for godt.
- Kansleren tror, der er en stikker. - Er jeg under opsyn?
Du gør meget klogt i at ophøre med at efterforske sager -
- der hører fortiden til, og samle dig om aktuelle problemer.
- Mener du Larkhill? - Major Wilson er ven af kansleren.
- Hans loyalitet kan ikke betvivles. - Men det kan min?
Din mor var irer, ikke sandt?
- Virussen var hård ved Irland. - Jeg har været partimedlem i 27 år.
Hvis jeg var dig, kommissær, ville jeg finde terroristen... i en fart.
- Evey? Du gode gud! - Jeg havde ingen steder at gå hen.
Kom nu ind, før nogen ser dig.
- Skål. - Politiet er efter mig.
Det er dårligt af mig at komme. Finder de mig her, får du problemer.
Hvis de ransager mit hus, vil du være det mindste af mine problemer.
Du stolede på mig, og det ville være uhøfligt ikke at stole på dig.
"God Save the Queen"! Jeg så det med mine forældre på Gallery 12.
- Jeg troede, Sutler destruerede det. - Det tror han også.
Det kostede mere end huset, men det gør mig altid i godt humør.
- Hvad er det? - En gammel koran.
- Er du muslim? - Nej, tv-vært.
- Hvad har du den så for? - Den er smuk og bevægende.
- Tænk, hvis de fandt den. - Jeg sagde, du var et lille problem.
- Tak, Gordon. Tusind tak. - Det var så lidt.
Det begyndte, da han sprængte Old Bailey.
- Jeg var på vej herhen, og... - Åh... ja.
- Vi er begge to flygtninge. - Men...
Du undrer dig over middagsinvitationen -
- når jeg har smag for knap så traditionel kost.
I min position forventes man at beværte smukke kvinder som dig -
- for hvis jeg inviterede, hvem jeg havde lyst til -
- ville jeg uden tvivl miste både hus og tv-show.
- Det er jeg ked af. - Ikke så meget som jeg.
Og efter alle de år mister man mere end blot appetitten.
Man går maskeret så længe, at man glemmer ansigtet bag.
Jeg beklager, kommissær. Samme forgiftning som hos Prothero.
Giftstofferne findes i ethvert hjem.
Tak, Delia.
- Har I nogen spor efter ham? - Nej, hvis jeg skal være ærlig.
Men der er en anden ting.
Du var oprindelig botaniker, ikke?
Det... Det er en Purpur Carson.
Man mente ikke, de fandtes mere.
Han efterlader dem på gerningsstedet. Kigger du på den?
- Alle oplysninger kan bruges. - Selvfølgelig.
Undskyld. Ja...?
Jeg har lige gennemgået det hele. Du må hellere komme.
- Han har dræbt dem alle. - Undtagen en.
- Hvem er hun? - En af de ansvarlige på Larkhill.
Da det lukkede, var hun væk i to år. Så fik hun afslag på et udrejsevisum.
- Flygtede hun? - Sikkert. Derefter er hun bare væk.
- Hun skiftede navn. - Ja. Jeg venter svar fra registret.
- Det er sent... eller tidligt. - Ring igen.
Hvad? Er I helt sikre? Okay, tak.
Dr. Diana Stanton ændrede navn til Delia Surridge.
Retsmedicineren? Jeg har jo lige set hende.
- Er du kommet for at slå mig ihjel? - Ja.
Gud være lovet.
Der svares ikke. Der er problemer med forbindelsen.
Gudfader. Han er der.
Efter alt, hvad de havde gjort, overvejede jeg at begå selvmord.
Men jeg vidste, du ville komme en dag.
Jeg vidste ikke, hvad de havde tænkt sig at gøre. Jeg sværger.
- Læs min dagbog. - Det havde været umuligt uden dig.
Oppenheimer ændrede ikke kun krigens gang.
Han ændrede hele historiens gang. Er det forkert at nære den slags håb?
Jeg kommer ikke på grund af dine håb, men på grund af dine handlinger.
Det er pudsigt. Jeg fik en af dine roser i dag.
Jeg vidste, du var terroristen, da jeg så den.
Sikke et underligt tilfælde, at jeg fik en i dag.
Tilfældet findes ikke.
Kun illusionen om det.
Jeg har en rose til. Og denne her er til dig.
- Slår du mig ihjel nu? - Det skete for 10 minutter siden.
- Da du sov. - Gør det ondt?
- Nej. - Tak.
- Er det meningsløst at undskylde? - Aldrig.
Undskyld.
Fandens.
Terroristen ville åbenbart have, at vi skulle kende historien.
- De har altså læst dokumentet? - Ja, sir.
Og ingen andre? Så lad mig slå en ting fast.
Dokumentet vedrører statens sikkerhed.
Det beklikker fremtrædende partimedlemmers ære -
- og udgør et groft brud på Troskabsartiklerne.
Ægtheden kan ikke bekræftes. Det kan være et falsum lavet af terroristen -
- eller vildelser fra et partimedlem, der sagde op af mentale årsager.
Enhver omtale af dokumentet -
- vil blive opfattet som opfordring til oprør, hvis ikke forræderi.
- Er det forstået, mr. Finch? - Ja, sir.
De gør klogt i at glemme alt om det, kommissær.
23. maj.
Min første sending forsøgspersoner ankom i dag.
Jeg er faktisk ret spændt.
Det kan betyde en ny tids frembrud. Atomkraft er meningsløs -
- når en virus kan dræbe et folk uden at beskadige værdierne.
- Hold jer tæt sammen! - Videre!
27. maj. Prothero gik en runde sammen med fader Lilliman -
- der skal overvåge Regler og Rettigheder.
Jeg blev nervøs, men bagefter beroligede Prothero mig.
2. juni. Hvis disse mennesker vidste -
- hvad de gjorde for landet, ville de så opføre sig anderledes?
De er så svage og ser aldrig én i øjnene. Jeg begynder at hade dem.
18. august. Ud af de oprindelige 48 er 75% nu døde.
Ingen genkendelige mønstre har vist sig.
18. september. Der er et tilfælde, der giver mig håb.
Han udviser ikke sygdomstegn fra immunsystemet som de andre.
Jeg har opdaget flere ukendte celleforandringer i hans blod.
Mutationerne har udløst en abnorm kinæstesi og abnorme reflekser.
Han sagde, han ikke kunne huske, hvem han var, og hvor han kom fra.
Hvem han end var, er han nøglen til vores drøm -
- og til håbet om, at alt dette ikke er forgæves.
5. november.
Det begyndte i går ved midnat.
De første eksplosioner smadrede den medicinske afdeling.
Alt mit arbejde var væk. Jeg prøvede at forstå -
- hvordan det kunne ske, da jeg så ham. Manden fra nummer 5.
Han så på mig, men ikke med øjne. Der var ingen øjne.
Men jeg vidste, han så på mig, for jeg følte det.
Åh gud! Hvad har jeg dog gjort?
Bonjour, mademoiselle.
- Hvad laver du? - Æggebrød. Det lavede min mor altid.
Underligt. Den første morgen hos ham -
- lavede han præcis det samme. På ære.
Det er et mærkeligt sammentræf. Der er dog en indlysende forklaring.
- Er der? - Ja, jeg er V. Nu kom det frem.
Sikke et chok. Det er svært at tro, at under dette rynkede, fede korpus -
- gemmer sig en farlig dræbermaskine, der er syg med Fawkes-masker.
- Viva la revolución. - Det er ikke sjovt.
- Jeg duer ikke uden publikum. - Folk er endt i fængsel for mindre.
Han havde ret. Der er noget galt med det her land.
ST. MARY'S VIRUS DRÆBER 178
VIRUS I THREE WATERS VANDVÆRK MYSTISK EPIDEMI
OPTØJER 80.000 DØDE
Godmorgen.
Du er tidligt på den.
Er der noget galt? Du ser ikke så frisk ud.
Der er noget, jeg vil spørge dig om.
Du behøver ikke at svare. Jeg vil bare gerne sige det højt.
Men spørgsmålet må ikke komme uden for dette kontor.
Selvfølgelig ikke, men...
- Er det på grund af terroristen? - Nej.
Hvad er det så? Hvad foregår der?
Jeg vil stille et spørgsmål om Saint Mary's og Three Waters.
Spørgsmålet, som har holdt mig vågen i 24 timer...
Spørgsmålet, jeg vil stille, er...
Hvad, hvis det værste, frygteligste biologiske angreb i dette land -
- ikke var religiøse ekstremisters værk?
Det var det jo. De blev fundet, og de tilstod.
Og blev henrettet, ja. Og måske gik det sådan til.
Men når jeg ser den kæde af begivenheder -
- og sammentræf, så spørger jeg: Hvad, hvis det ikke gik sådan til?
Hvad, hvis en anden slap den virus løs?
Hvad, hvis en anden slog alle de mennesker ihjel?
- Ville du gerne vide, hvem det var? - Selvfølgelig.
Selv hvis han arbejdede for staten? Det er mit spørgsmål.
Hvis vores regering havde ansvaret -
- for det, der skete på St. Mary's og ved Three Waters...
Hvis vores regering havde ansvaret for næsten 100.000 dødsfald...
...ville du så gerne vide det?
STYRKE GENNEM ENIGHED ENIGHED GENNEM TRO
Tilfældige aflytninger peger på, at 80% tror, terroristen er i live.
Positiv omtale er 12% højere end i sidste måned i alle fire kvadranter.
- Mr. Creedy? - Vi gør, hvad vi kan, kansler.
- Antallet af anholdelser er i top. - Jeg vil have resultater.
- Hvad er anledningen? - Jeg fejrer.
- Hvad fejrer du? - Mit måske bedste program hidtil.
Vi har lavet et usædvanligt show i aften.
I tror det ikke, og det gør jeg heller ikke selv.
Giv en stor hånd til vores kansler, Adam Sutler!
Umuligt!
Vi smed det godkendte manus ud og brugte et, jeg havde skrevet.
Kansler, De har været under stort pres på det sidste -
- siden denne terrorisme begyndte.
Så vi tænkte, De skulle slappe af. Piger!
Varm mælk. Det er det bedste, der findes.
- De drikker et glas hver aften. - Siden jeg var dreng.
Men De tager fejl. Terroristen har ikke bekymret os synderligt.
Virkelig? Kansler, dog! Påstår De, at han ikke er live og i aktion?
Terroristen er blevet uskadeliggjort.
Åh gud, kansler. Se der! Terroristen!
Fang ham!
Endelig! Og nu kan hele verden få det at se...
Slip mig! Jeg er jeres kansler!
- Hvor vover De? Jeg er kansleren. - Bedrager!
- Soldater. Den mand er terroristen. - Skyd den forræder.
- Svindler! Klar... - Tag sigte!
Fyr!
Hvad vil de gøre? Vi er det mest sete tv-program...
Du får penge for det. Beskyt mig... Han burde have været min mor.
- Du er skør. - Eller også fik jeg ikke bryst.
- Laver du sjov med alt? - Kun vigtige ting.
Hvad, hvis de kommer efter dig?
Så skal jeg undskylde og stå for en pengeindsamling -
- mens seertallene stiger vildt. Det skal nok gå. Bare rolig.
Gordon?
Gem dig, Evey!
Nu er det ikke så sjovt mere, hvad?
- Fanget! - Nej!
Ved du, hvorfor du er her, Evey Hammond?
Du er tiltalt for tre drab, bombning af statens ejendom -
- terrorisme, forræderi og oprør.
Straffen er henrettelse ved skydning.
Du har en chance og kun en for at redde livet.
Du skal fortælle, hvem kodenavn V er, og hvor vi kan finde ham.
Leder det til hans tilfangetagelse -
- bliver du øjeblikkeligt løsladt herfra.
Forstår du, hvad jeg siger?
Du kan vende tilbage til dit liv, miss Hammond.
Du skal bare samarbejde.
Gør hende klar.
Jeg ved, du vil tro, det er et af deres trick.
Men jeg er ligeglad. Jeg er mig. Jeg hedder Valerie.
Jeg lever ikke meget længere, og jeg vil fortælle min livshistorie.
Det bliver min eneste selvbiografi -
- og jeg skriver den på toiletpapir!
Jeg blev født i Nottingham i 1985.
Jeg husker kun lidt fra barndommen, men jeg husker regnen.
Min bedstemor havde en gård, og hun sagde, at Gud var i regnen.
Jeg rykkede op i mellemskolen.
Der mødte jeg min første kæreste. Hun hed Sarah.
Det var hendes håndled. De var så smukke.
Jeg troede, det ville vare evigt. Jeg husker, at læreren sagde -
- at det var en pubertetsfase, man voksede fra.
Sarah gjorde. Jeg gjorde ikke.
I 2002 faldt jeg for en pige, der hed Christina.
Det år sprang jeg ud derhjemme. Det var ikke gået uden Chris.
Min far ville ikke se på mig. Han bad mig forsvinde for altid.
Mor var tavs. Jeg sagde sandheden. Var det så egoistisk?
Vores integritet er så uanselig, men vi har ikke andet.
Den er det sidste fnug i os. Men det er der, vi er frie.
- Det her er op til dig. Hvor er han? - Jeg ved det ikke.
Jeg havde altid vidst, hvad jeg ville, og i 2015 -
- fik jeg min første rolle i"Saltsletterne".
Det var mit livs vigtigste rolle, fordi jeg mødte Ruth.
Da vi kyssede hinanden, vidste jeg, at jeg aldrig ville kysse andre.
Vi flyttede til en lejlighed i London.
Hun dyrkede Purpur Carson til mig, og der duftede altid af roser.
Det var de bedste år i mit liv.
Men Amerikas krig blev værre og nåede en dag til London.
Lovforslaget fra Sutler om at lukke undergrundsbanen blev vedtaget...
Efter det var der ingen roser... til nogen som helst.
Du holder ikke længe endnu. Du dør her.
Hvorfor beskytte en, der skider på dig?
Jeg husker, at ordene ændrede betydning.
Uvante ord som "kollateral" og "eksekvering" blev uhyggelige -
- mens ting som "Norsefire" og "Troskabsartiklerne" fik magt.
Jeg husker, at "anderledes" blev til "farlig".
Jeg fatter stadig ikke, hvorfor de hader os så meget.
De tog Ruth, da hun var på indkøb.
Jeg har aldrig grædt så meget.
Og snart blev det også min tur.
Det er underligt, at mit liv skal ende et så frygteligt sted.
Men i tre år havde jeg roser og sagde ikke undskyld til nogen.
Jeg skal dø her. Hver eneste bid af mig dør.
Hvert eneste fnug... undtagen et.
Et eneste fnug... Det er lille og skrøbeligt -
- og det eneste, der er værd at eje.
Det må ikke mistes eller gives væk. De må aldrig tage det fra os.
Jeg håber, du slipper væk herfra, hvem du end er.
Jeg håber, verden ændrer sig til det bedre.
Men jeg håber især, at du forstår mig, når jeg siger -
- at selv om jeg ikke kender dig og aldrig møder dig -
- aldrig ler eller græder med dig, aldrig kysser dig -
- så elsker jeg dig. Af hele mit hjerte elsker jeg dig.
Valerie.
Jeg skal meddele dig, at du er blevet dømt af en særdomstol -
- og medmindre du samarbejder, vil du blive henrettet.
Forstår du, hvad jeg siger til dig?
- Ja. - Og vil du samarbejde?
- Nej. - Udmærket.
Før miss Hammond til hendes celle.
Tag seks mand, før hende ud bag kemiskuret og skyd hende.
- Så er det nu. - Jeg er klar.
De vil bare have en oplysning. Bare giv dem noget, hvad som helst.
Tak, men jeg vil hellere dø bag kemiskuret.
Så har du ingen frygt mere. Du er helt fri.
Hvad?
Hej, Evey.
Dig...?
- Var det dig? - Ja.
Var det ikke ægte?
- Er Gordon...? - Mr. Deitrich er desværre død.
Jeg troede, de ville anholde ham, men de fandt en koran og skød ham.
Åh gud!
- Heldigvis fik jeg dig før dem. - Fik mig?
Gjorde du det her mod mig? Klippede du mit hår af?
Torturerede du mig?
Du torturerede mig! Hvorfor?
Du sagde, du ville leve uden frygt.
Jeg ville ønske, der var en lettere vej.
Du tilgiver mig aldrig, men du ved ikke, hvor hårdt det var for mig.
Jeg så mig selv, som du ser mig nu. Hver dag ville jeg stoppe det -
- men du gav ikke efter, og så kunne jeg ikke.
- Du er syg! Du er ond! - Du kunne have stoppet det.
- Men du gav ikke efter. Hvorfor? - Jeg hader dig.
Netop! I begyndelsen troede jeg, det var had. Det kender jeg alt til.
Had har fængslet mig, lært mig at spise, drikke og ånde.
Jeg troede, jeg ville dø med had i mine årer.
Men så skete der noget for mig, og det skete også for dig.
Jeg vil ikke høre dine løgne.
Ifølge din far viser kunstnere sandheden med løgn.
Jeg skabte en løgn, du troede på, og derfor fandt du en indre sandhed.
Det er lige så sandt nu som i cellen. Det, du følte, er uafhængigt af mig.
Jeg kan ikke føle noget!
Du skal ikke flygte fra det. Det har du altid gjort.
Jeg kan ikke få vejret. Astma.
Da jeg var lille...
Det er måske det vigtigste øjeblik i dit liv. Giv dig hen til det.
De tog dine forældre fra dig. Og din bror.
De anbragte jer i en celle og tog alt fra jer undtagen livet.
Og du troede, der ikke var andet. At kun livet var tilbage, men nej.
- Lad mig være! - Du fandt noget andet.
Du fandt noget, der var vigtigere end livet -
- for da de truede dig til at afsløre mig -
- sagde du, at du hellere ville dø. Du stod over for døden, Evey.
Du var helt rolig. Prøv at føle det, du følte der.
Åh gud...
- Jeg følte... - Ja?
Jeg er svimmel. Jeg må have noget luft.
- Jeg trænger til at komme udenfor. - Der er en elevator op til taget.
Gud er i regnen.
V... Jeg går nu.
Der er 872 sange her. Jeg har hørt dem alle, men aldrig danset til dem.
- Hørte du? - Ja.
- Jeg kan ikke blive her. - Jeg ved det.
Du møder ikke flere låste døre her.
Jeg ville gemme det her, men det virker forkert, siden du skrev det.
Jeg skrev det ikke.
Må jeg vise dig noget, før du går?
SALTSLETTERNE
Hun har levet.
- Hun er smuk. Kendte du hende? - Nej.
Hun skrev brevet, lige før hun døde. Du fik det på samme måde som jeg.
- Det er altså sket? - Ja.
Du sad i nabocellen.
Det er det, det handler om. Hævn for det, de gjorde mod hende.
- Og mod dig. - Deres handlinger skabte mig.
Universets princip er, at enhver handling skaber en modhandling.
- Er det en ligning? - De gjorde noget uhyrligt.
Og skabte et uhyre.
- Ved du, hvor du går hen? - Nej.
Det ville have skræmt mig før. Jeg bør vel takke dig.
Tak.
Farvel.
Evey... Må jeg bede dig om noget?
Havde jeg kun et ønske, ville jeg gerne se dig igen inden den femte.
- Det er i orden. - Tak.
Jeg ved, ingen vil tale om det -
- men hvis vi skal være forberedt, kan vi ikke se bort fra det længere.
Denne rapport er blevet gennemgået af flere eksperter.
Den siger, at terroristens mest sandsynlige metode er et luftangreb.
En anden rapport peger på et tog -
- skønt tunnelerne ved Parlamentet er forseglede.
- Hvem har skrevet den rapport? - Kommissær Finch.
- Kan De understøtte denne teori? - Nej, det er bare en fornemmelse.
Denne regering vil med garanti falde, hvis vi følger Deres fornemmelser.
Mr. Dascomb, det, vi har brug for nu, er et tydeligt budskab til folket.
Budskabet skal ud i alle aviser og alle radio- og tv-stationer.
Det skal genlyde i hele InterLink! Alle skal se, vi styrer mod glemslen.
Alle mænd, kvinder og børn skal se, hvor tæt vi er på kaos.
Alle skal mindes om, hvorfor de har brug for os!
I det tidligere USA hærger borgerkrigen stadig i Midtvesten.
Vandmanglen skyldes to år med for lidt regn.
Rationeringsmærkerne bliver dyrere.
- Ni anholdt... - Det er for langt ude, det pis!
Uden for karantænezonen har et nyt patogen dræbt 27.
Myndighederne har påvist, at terrororganisationen V -
- var indblandet i virusangrebet på Saint Mary's for 14 år siden.
En af mine Finger-venner fandt noget. De var tre. Agenter i civil.
Oprindelig Creedys sækkefolk.
Alan Percy, Robert Keyes og William Rookwood.
Dagen efter Saint Mary's kysser Percy sin Beretta, Keyes brænder inde...
- Og Rookwood forsvinder. - Jeg får kvalme af de sammentræf.
Rookwood... Hvor kender jeg det navn fra?
DE LEDER ÅBENBART EFTER MIG. VIL DE HØRE SANDHEDEN, SÅ SVAR.
Han må have haft en skjult udløser i sin Finger-fil.
Hvordan vidste han, det var dig?
- Hvad gør vi? - Jeg er strisser. Jeg må vide det.
TIL MINDE OM OFRENE FOR SAINT MARY'S-VIRUSSEN
Jeg var her til indvielsen. Jeg blev dårlig.
Det bliver jeg stadig.
- Ikke tættere på, kommissær. - Vi har ikke mikrofoner på os.
Beklager, men forsigtighed holder mig i live.
- Har De oplysninger til os? - De har dem selv inde i hovedet.
De har brug for en historie.
- Den kan være sand eller falsk. - Det må De afgøre, kommissær.
Vores historie begynder som så ofte med en ung, ambitiøs politiker.
Han er religiøs og medlem af det konservative parti.
Han er målrettet og ligeglad med den politiske proces.
Med magten øges også fanatismen og tilhængernes aggressivitet.
Så starter hans parti et projekt i den nationale sikkerheds navn.
I begyndelsen formodes man at forske i biologiske våben.
Men det egentlige formål er magt. Total hegemonisk dominans.
Projektet får en brat ende.
Men indsatsen var ikke forgæves, for et nyt krigsvåben -
- blev skabt af et af ofrenes blod.
Forestil Dem den frygteligste virus, og at De alene har kuren.
Men hvis målet er magt, hvordan bruger man så dette våben?
På dette sted i historien kommer en edderkop.
En samvittighedsløs mand, for hvem målet helliger midlet.
Han mener, at målet ikke skal være landets fjende, men landet selv.
Målene skal maksimere effekten: En skole -
- en station og et vandværk. Flere hundreder dør de første uger.
...Three Waters forurenet.
- Myndighederne styrer spredningen. ...død i undergrundsbanen.
Medierne fik panikken til at brede sig.
Det splittede landet, indtil det egentlige mål tonede frem.
Før Saint Mary's kunne ingen forudse valgresultatet.
Ingen... Men kort tid efter valget skete miraklet.
Nogle troede, det var Guds værk, men det var et medicinalfirma -
- ledet af partimedlemmer, som gjorde dem alle svinsk rige.
Året efter blev flere ekstremister dømt -
- og henrettet, og et mindesmærke blev bygget.
Men slutresultatet, genistregen, var frygten.
Den var et stærkt våben og førte til, at politikeren blev indsat -
- i den nyoprettede stilling som storkansler.
Resten er, som man siger, historie.
- Kan De bevise det? - Hvorfor tror De, jeg er i live?
Fint. Vi vil gerne tage Dem i forvaring.
Uden tvivl, men hvis De vil have den optagelse -
- gør De, som jeg siger. Sæt Creedy under overvågning.
Når han ikke kan pille næse, uden at De ved det, kontakter jeg Dem.
Indtil da... farveller.
Rookwood...
Hvorfor er De ikke trådt frem før? Hvad ventede De på?
På Dem, kommissær. Jeg skulle bruge Dem.
- Hvad laver han der i mørket? - Jeg vil helst ikke vide det.
Sutler kan ikke stole på Dem mere, vel?
Og vi ved begge hvorfor. Når jeg har ødelagt Parlamentet -
- bliver han nødt til at give folket en kødluns.
Og hvem bliver det? Dem, mr. Creedy.
En kvik mand som Dem har tænkt på det.
En kvik mand som Dem har en plan.
Den er årsagen til, at Sutler ikke stoler på Dem og får Dem overvåget -
- at der er kameraer og mikrofoner i alle rum, og at telefonen aflyttes.
- Vrøvl. - En kvik mand som Dem ved bedre.
- Hvad vil De have? - Sutler.
De vidste, det ville ske, mr. Creedy. At det blev Dem eller ham en dag.
Derfor holdes Sutler under jorden, og flere af Deres mænd er tæt på ham.
De skal bare sige til.
- Hvad får jeg ud af det her? - Mig.
Tegn et kryds på hoveddøren, hvis De indvilliger.
- Hvorfor skulle jeg stole på dig? - Ellers kan De aldrig stoppe mig.
Det var ikke mit sværd, men din fortid, der afvæbnede dig.
- Må vi komme op? - Find dit eget træ.
Creepy har været under luppen i uger. Men ikke et ord. Hvad venter han på?
Hallo... Kommissær, det er til dig.
- Ja? - Kommissær Finch?
Det er Clark fra 137. distrikt. Vi har fundet ham.
- Hvem? - Rookwood.
Jeg så efterlysningen og tjekkede listerne.
Jeg fandt ham. Matchende tandsæt. Blev fundet på havet uden id-kort.
- Er Rookwood død? - Som en sild! I tyve år.
Pis! Det røvhul sad bare der -
- og hældte det lort på mig, og jeg åd det råt!
- Hvad gør vi nu? - Det, vi burde have gjort.
Vi finder ham.
Hver dag, mine herrer...
Hver dag, som vi nærmer os november -
- hver dag, hvor han forbliver fri, udgør endnu et nederlag.
Der er gået 347 dage, mine herrer. Det er 347 nederlag!
Vi har ikke mandskab til...
Vi bliver levende begravet under Deres utilstrækkelighed, mr. Creedy.
Jeg åbner.
- Eric Finch? - Ja.
Fandens!
- Hvor mange er røget ud? - Otte godsvogne.
- Flere hundredtusind. - Pis!
Alle, der bærer masken, skal anholdes!
Aflever de skide penge!
- Vi bliver kimet ned. Byen går amok. - Det er det, han vil opnå.
- Anarki i England! - Kaos.
Mr. Creedy, jeg holder Dem personligt ansvarlig for denne situation.
Problemet er, at han kender os bedre, end vi selv gør.
Derfor tog jeg til Larkhill i går.
- Uden for karantænezonen? - Jeg måtte se det.
Der var ikke meget tilbage, men jeg fik det underligt.
Jeg følte pludselig, at alting hænger sammen.
Jeg kunne se alt.
En lang række af hændelser, som strakte sig til før Larkhill.
Som om jeg så alt, hvad der var sket...
...og alt, hvad der ville ske.
Det lå ligesom et perfekt mønster foran mig.
Og jeg indså, at vi alle er en del af det...
...og vi er alle fanget i det.
- Ved du så, hvad der sker? - Nej, det var en følelse.
Men jeg kan gætte.
Med alt det kaos vil nogen gøre noget dumt.
Og når det sker, bliver det ikke rart.
Optøjer i Brixton...
Sutler bliver tvunget til at gøre det eneste, han kan.
Og så skal V ikke gøre andet end at holde ord.
Og så...
Det er din store aften i aften. Er du klar til den?
Er vi klar til den?
- Jeg har savnet den sang. - Jeg troede ikke, du kom.
Jeg sagde jo, jeg ville komme.
- Du ser godt ud. - Tak.
Må jeg spørge, hvordan du undgik at blive afsløret?
Falsk id er bedre end Guy Fawkes-masker.
Jeg var urolig, hver gang jeg hørte en udrykning.
Jeg var også urolig for mig selv. Men så en dag var jeg på et marked.
En ven fra min tid på BTN stillede sig i kø bag mig.
Jeg var så nervøs, da jeg betalte, at jeg tabte pengene.
Min ven samlede dem op og rakte mig dem.
Hun så mig lige ind i øjnene... og genkendte mig ikke.
Det, du gjorde, virker over al forventning.
Jeg har en gave til dig, Evey.
Men før jeg giver dig den, vil jeg bede dig om noget.
- Vil du danse med mig? - Nu? På tærsklen af revolutionen?
Uden dans er den ikke værd at samle på.
Med glæde.
I aften taler jeg direkte til dem og gør det fuldstændig klart for dem.
Landets sikkerhed kræver total overholdelse af forskrifterne.
I aften statuerer vi et eksempel med enhver demonstrant eller agitator.
- Én ting har vi ikke overvejet. - Hvilken, mr. Dascomb?
- Lykkes det terroristen... - Nej!
Det er højst usandsynligt, men hvis...
Hvis der sker det mindste med den bygning -
- vil det kun medføre den forandring, at jeg i morgen i stedet for avisen -
- vil læse mr. Creedys afskedsbegæring!
Du har haft travlt. De er meget bange nu.
- Sutler vil tale til nationen. - Tiden er snart inde.
Det var genialt med maskerne. Det var sært at se dit ansigt overalt.
"Skjul mig, og hjælp mig at finde en forklædning, som fremmer mit mål."
- "Helligtrekongers Aften." - Viola.
Jeg forstår ikke, at du kan være det vigtigste, der er sket for mig -
- når jeg intet ved om dig. Jeg ved ikke, hvor du er fra -
- hvem dine forældre var, om du har søskende.
- Eller hvordan du ser ud. - Evey...
Der er et ansigt under denne maske, men det er ikke mig.
Lige så lidt som musklerne og knoglerne under det.
- Jeg forstår. - Tak.
Vi har ikke megen tid. Der er noget, jeg må give dig.
Jeg var forbi Parlamentet.
Jeg har aldrig set noget lignende. Kampvogne, luftværn, tropper.
Bare der ikke kommer nogen i aften.
Men hvad sker der, hvis der gør?
Det, der sker, når folk uden våben står over for nogen med våben.
- Stands her. - Alle tunneler er blevet gennemsøgt.
Kommissær... Det hele er gået galt, ikke?
Undergrundsbanen? Jeg troede, den var lukket af.
Det var den også. Det tog mig 10 år at rydde sporene og lægge lidt selv.
Nu skal du se.
- Fører sporene til Parlamentet? - Ja.
- Så sker det altså. - Kun hvis du ønsker det.
Det er min gave til dig, Evey. Alt, hvad jeg har -
- mit hjem, mine bøger, galleriet og toget, kan du frit disponere over.
- Er det et af dine numre igen? - Nej, ikke flere numre og løgne.
Kun sandheden. Og sandheden er, at du viste mig, at jeg tog fejl.
- Jeg bør ikke trække i det håndtag. - Hvorfor ikke?
Den verden, jeg er en del af og har bidraget til at forme, ender i aften.
I morgen begynder en ny verden, som andre mennesker skal forme -
- og det er deres beslutning.
- Hvad skal du? - Jeg skal møde min skaber.
Jeg vil gengælde alt, hvad han har gjort.
Vent. Du behøver ikke gøre det. Opgiv det. Vi kan tage væk sammen.
Nej, du sagde noget rigtigt om mig. Der er ikke noget træ til mig.
Det eneste, jeg ønsker og fortjener, ligger for enden af den tunnel.
Det passer ikke.
Jeg kan ikke.
Kære landsmænd. I aften står vort land -
- alt det, vi står for og holder af -
- over for en alvorlig og frygtelig trussel.
Her er sikkert!
Dette voldelige, uhørte angreb på vores sikkerhed bliver forsvaret...
- Hvor er han? ...og straffet.
Guy siger hej!
Den lumske fjende vil splitte os -
- og smadre selve det fundament, vores nation hviler på.
- Jeg har holdt ord. Hvad med Dem? - Før ham herned.
I aften skal vi være urokkelige, vi skal være beslutsomme -
- men frem for alt skal vi stå sammen.
Alle, der trodser udgangsforbuddet -
- bliver opfattet som fjender og ubønhørligt jagtet som terrorister.
Jeg vil se hans ansigt.
Jeg sværger højt og helligt, at straffen falder hurtigt -
- at den bliver retfærdig, og at den bliver skånselsløs.
- Åh gud, nej! - Så mødes vi endelig.
Jeg har noget til Dem, kansler.
En afskedsgave som tak for det, De har gjort -
- for alt det, De kunne have gjort, og for det eneste, De har tilbage.
Farvel, kansler. Mr. Creedy...
Ulækkert.
Så er det overstået. Nu skal vi se dit ansigt.
- Tag masken af. - Nej.
Du gør modstand til det sidste.
Du græder ikke som ham, vel? Du frygter ikke døden. Du er som jeg.
Vi to har kun en ting til fælles: Vi skal begge snart dø.
- Og hvordan skulle det ske? - Med mine hænder om Deres hals.
Pis... Hvad har du tænkt dig? Det her sted er ryddet.
Du har kun dine skide knive og smarte karatetricks. Vi har våben.
Nej, kugler. Og håbet om, at jeg ikke står, når De løber tør.
Gør jeg det, dør De, inden De får ladet igen.
Umuligt!
Dræb ham.
Min tur.
Dø... Dø! Hvorfor dør du ikke?
Der er mere end kød under denne maske.
Under denne maske er der en ide, mr. Creedy.
Og ideer er skudsikre.
- Whitehall sikret, skifter. - General Ackroyd her.
Begræns kommunikationen. Der er gået ged nok i det i forvejen.
V...!
- Vi skal stoppe blødningen. - Nej. Jeg er færdig, og det er godt.
- Det må du ikke sige. - Jeg sagde det jo, kun sandheden.
I tyve år har jeg stræbt efter denne dag.
Der fandtes intet andet...
...til jeg så dig.
Så ændrede alting sig. Jeg blev forelsket i dig, Evey.
Jeg troede ikke længere, det var muligt.
Jeg vil ikke have, du dør.
Det er det smukkeste -
- du kunne give mig.
V...?
- Folk går mod Trafalgar Square. - Forreste linje her. Fjenden i syne.
Stands. Rør dig ikke.
Du er Evey Hammond, ikke?
- Er det overstået? - Næsten.
- Stands! Fjern hånden fra håndtaget. - Nej.
Fjenden rykker hastigt frem. Hvad gør vi, general?
Intet svar fra overkommandoen, partileder Creedy eller kansleren.
- Hvorfor gør du det? - Fordi han havde ret.
Vi har brug for mere end en bygning. Vi har brug for håb.
Sænk våbnene, for satan!
Kors i røven!
Tiden er inde.
Sig mig en ting... Kan du lide musik, mr. Finch?
- Den musik... - Ja... Hans musik.
- Hvem var han? - Han var Edmond Dantes.
Og han var min far... og min mor.
Min bror.
Min ven.
Han var dig...
...og mig. Han var os alle.
Ingen glemmer den aften, og hvad den betød for landet.
Men jeg vil aldrig glemme manden, og hvad han betød for mig.
TIL MINDE OM ADRIAN BIDDLE, BSC 1952 - 2005